B 121		(Kahn LXIV)

1	[A těmito slovy ‹Hérakleitos›  obviňuje Efesany,
	protože vyhnali jeho druha Hermodóra:]
3	Všichni dospělí Efesané si zaslouží, aby byli usmrceni
	a zanechali obec nedospělým, neboť vyhnali Hermodóra,
5	<muže> z nich nejznamenitějšího, se slovy:
	Nikdo ať není nejznamenitější z nás,
7	a pokud někdo takový je, ať je jinde a u jiných.

Díogenés Laertios, Vitae philosophorum IX, 2  = A 1, 2  (+ Strabón)

    Dav nesnáší pomyšlení na výlučnost, pokud se ten výlučný davu nepodbízí nebo mu nevládne silou - což je taky forma podbízení se davu, neboť dav se rád bojí a rád je nespokojený. Důvod vyhnání je přímo archetypální: Když se mu mezi námi nelíbí, když nechce žít po našem, tak ať je jinde! Že tím je stát škodný? Kdepak, vždyť jsme jedna z nejbohatších obcí na světě (viz B 125a).
    Proč mají být usmrceni jenom dospělí? Ti se přímo nebo nepřímo podílejí na politickém rozhodování. Nedospělí nemohou. Verze zachovaná u Strabóna jim dokonce radí i druh smrti: Mají být oběšeni nebo se snad mají oběsit sami.
    Výrok připomíná rčení nové doby ‘Nevěř nikomu, komu je přes třicet’, ale snižuje tu věkovou laťku ještě nejmíň o deset let. Formálně je k tomu sice zřetelný právní důvod, ale přesto se ten obraz zdá být zvláštní. Připomíná podobenství o tom, jak se muž jeví dětinským vůči daimónovi (B 79); připomíná chlapce, který vede opilého muže (B 117) i osudovou hru života jako hrajícího si dítěte, kterému náleží království (B 52)! Nezdá se však, že by tu vstupovalo do hry něco jiného než motiv odpovědnosti, které se ti údajně dospělí vlastně zřekli. Tím se stali stejně pasivními hříčkami osudu jako nedospělí. V daném kontextu možná znamená dospělý skoro totéž jako “občan”. V tomto případě pak občan konzumní společnosti. Ti nedospělí mají ještě šanci: hru.
    Efesos je - podobně jako ve zlomku B 125a - vylíčen téměř jako nějaká loď bláznů. Zde ji mají řídit nedospělí, protože dospělí se zřekli své dospělosti. Je v tom především ironie, ale snad i kousek zkušenosti onoho chlapce, který dovedl opilého muže domů.
    Verze u Strabóna (A 3a) obsahuje ještě dovětek:
	[Zdá se, že tento muž sepsal Římanům některé zákony.]
Myslí slavné Zákony dvanácti desek z úsvitu římských dějin, spíš ale jejich výklad, dílo Hermodórovo. Podle Pliniova svědectví (A 3a/2) měl totiž být interpretem těchto zákonů a byl v Římě opravdu ctěn: “V senátu stála socha Hermodóra z Efesu, který byl interpretem zákonů decemvirů. Socha byla zřízena na veřejné náklady.”