B 22		(Kahn VIII)

1	Ti, kdo hledají zlato,
	prokopávají mnoho země
3	a nacházejí málo.

Kléméns, Strom. IV, 4, 2  (+ Theodórétos)

    Zlatokopové mají ke zlatu onačejší vztah než oslové ze zlomku B 9. Kvůli trošce zlata prokopávají mnoho země. Užité sloveso může také asociovat význam “pohřbívají” mnoho země. Obvyklý hérakleitovský protiklad jedno a mnohé nebo jeden a mnozí se zde ukazuje v podobě málo a mnoho, což reprezentují zlato a země. V řeckém slovosledu zdůrazňuje tyto vztahy chiasmus:
 	mnoho,  prokopávají   -   nacházejí,  málo.
    Hledači zlata se obracejí ke vzácné hodnotě, kvůli které musí podstoupit nejen mnohou námahu, nýbrž musí projít a zanechat za sebou mnoho, mnoho země. Můžeme v nich vidět i obraz “mužů milujících moudré” ze zlomku B 35. Zlatokop se ovšem nehodnotí podle množství země, kterou prokopal, nýbrž podle nalezeného zlata. Mnohost prokopané země a námahu s tím spojenou nechává za sebou ve prospěch zlata.
    Ve zlatokopech můžeme vidět i obraz těch “nejlepších” ze zlomku B 29, kteří “si místo všeho vybírají jedno, nehynoucí slávu místo pomíjivosti”.
    U Hérakleita však potkáváme ještě další kontexty významů, např. když se soustředíme na protiklad zlato a země. Nejbližším významovým rámcem je zlomek B 90, kde je směnná hodnota zlata obrazem role ohně v přeměnách všeho mnohého. V tomto kontextu zlatokopové vyhledávají univerzální prostředek směny všeho zboží, což je obrazem toho, že hledání mudrce míří k ohni, zdroji energie proměn a obnoviteli jednoty. Prokopávání nízkého a spodního může vést k nalezení toho nejvznešenějšího, pokud vše pozemské procházíme a odkládáme, pohřbíváme (viz B 20).
    Další kontext může představovat zlomek B 101: “Prohledal jsem sebe sama”. Pro hledání je zde použito stejné sloveso, byť v jiném tvaru: Zlatokopové jsou ti hledající, jenže ono hledané se v B 101 nachází v sobě samém! Ostatně, zlatokopové jsou v plurálu, takže nic moc.
    Zajímavé kontexty nabízí pro výklad i Kléméns. Cituje Hérakleita při charakteristice svých Strómateis (“Pestrých knih”), které prý v pestré mnohosti učené látky obratně ukrývají zrnka známosti (gnósis). Potud je tedy i Kléméns v rámci našeho výkladu. Bezprostředně po zlomku B 22 pokračuje, dokonce jako kdyby to mohla být ještě citace:
Avšak ti, kdo náležejí ke vskutku zlatému rodu,
ti v málu naleznou mnoho,
když dolují to, co jim je vrozeno.
V jakém smyslu se v málu nalezne mnoho? Jenom v tom významu, že ono málo je nanejvýše podstatné? Nebo se spíše v tom málu opravdu nalezne mnohé, smysl mnoha jednotlivin? A není tady ono málo odkazem na nalezení v sobě? V Klémentově kontextu určitě je. Zlato zde přece nacházejí ti, kterým je vrozeno, takže nemusejí hledat mimo sebe, když náležejí ke zlatému rodu. Zde se Hérakleitova myšlenka setkává jak se zřejmou narážkou na mýtické ‘zlaté pokolení’ (Hésiodos, Práce a dny 109-126), tak s gnóstickým tématem ‘pokolení bez krále’, totiž v božím příbuzenství, které Kléméns na jiném místě (Strómateis VII, 58,3) komentuje slovy Žalmu (22, 6 podle LXX) “to je pokolení těch, kdo hledají tvář Boha Jákobova”. Gnóstik nachází všechno v tom, co je mu vrozeno, nebo - v Klémentově církevně křesťanské verzi - v tom, co je mu darováno. Na jiném místě Strómateis (II, 116, 2) Kléméns polemizuje s výrokem gnóstika Valentina, - že zlato se z nás musí teprve přesít a vyčistit - z pozice ještě ‘gnóstičtější’: “Proste a bude vám dáno, říká <Pán> těm, kdo jsou schopni vybrat to nejlepší sami ze sebe.” Je prý potřeba účinně se rozpomenout na svůj bytostný původ. Pak by ovšem bylo zlaté pokolení opakem zlatokopů, jak to také Klémentův dovětek našeho zlomku říká: Zatímco zlatokopové mnoho prokopají a málo nacházejí, tak lidé zlatého rodu naopak v málu naleznou mnoho, neboť nehledají mimo sebe. Jsou tedy zlatokopové obrazem filosofických mužů, avšak opakem gnostiků?
    Pokud bychom však opustili kouzlo metafory a povšimli si touhy zlatokopů po bohatství a slávě, pak by se obraz hledačů zlata rázem stal ironickou kritikou všech těch, kdo lpí na tom, co je pro mudrce pouze metaforou. Oni se honí za tím, o čem i osel ví (B 9), že to není k ničemu dobré!