B 23		(Kahn LXIX)

1	Neznali by jméno Diké,
	kdyby nebylo těchto věcí.

Kléméns, Stromata IV, 9, 7

    Výklad toho zlomku naráží na trojí překážky: 
1.  Nejsme si jisti, zda sloveso číst podle Sylburgovy opravy (což činíme, ve shodě s většinou interpretů), nebo je měnit podle jiné opravy (Hoeschel) na nebáli by se. Rukopisné čtení u Klémenta - “nespoutávali by” - se zdá být obtížně držitelné.
2.  Nejsme si jisti, jak velkou roli zde hraje to, že Diké je také jméno bohyně, jejímiž božskými rodiči jsou Zeus a samotná Themis, matka Hór - a ne pouze výraz pro právo.
3.  Vůbec nevíme, jakých že věcí kdyby nebylo. Kléméns za “tyto věci” (v češtině nutně doplněné jako překlad za plurál neutra “těchto”) dosazuje hříchy, Bollack a Wismann bezpráví. Nevíme, zda odpovědí je zlomek B 28.2.
    Kléméns zlomek uvádí po pásmu citací z novozákonní epištoly Římanům (3,20; 5,13; 7,9) a 1. Timotheovi (1,9): “Spravedlivému není dán zákon”. Kontextem je mu tedy nauka Pavla z Tarsu a postpavlovské tradice o ospravedlnění a svobodě od Zákona (ve smyslu Tóry), podle níž je Zákon vyjevován lidskou hříšností. To je sice problém typicky křesťanský, avšak v určité významové rovině nemusí být takový kontext ani pro Řecko úplně zcestný.
    Viny dávají poznat spravedlnost v její trestající nebo alespoň omezující podobě, vedou k projevení Zákona. Stačí tady dosadit za viny zpupnost nebo bezpráví - a za mojžíšský Zákon obraz Diké jakožto vyrovnávající a odplácející spravedlnosti nebo i lidskou spravedlnost ztělesněnou určitým zákonem obce - a jsme v kontextu archaického Řecka. Blízkým protofilosofickým kontextem může být třeba Anaximandrův obraz vzájemnosti odplácení práva ve vzájemném vyrovnávání toho, že svým vznikem každý člověk nebo věc vstupuje do oblasti protikladů a jeho činy nebo proměny nesou toho znaky; a takto značí i konečnost všeho vzniklého. Nebýt lidského vybočení z řádu, nebýt bezpráví, nezjevovala by se nám vyrovnávající síla; neznali bychom právo, ani bychom se jej nebáli. Tudy možná vede cesta i k pochopení rukopisného čtení zlomku:
    Nebýt bezpráví, nebylo by potřeba formulovat zákony obce, tedy nějak “spoutávat” (snad i podle rukopisného čtení zlomku?) božský zákon lidským výkladem. Pozitivní myšlenka práva a spravedlnosti je zakládána jejich privací: bezprávím, vybočováním z řádu. Právo se děje sporem (B 80). Bohu je vše řádné (B 102), ale člověku, který se přece zrodil do mnohosti protikladů, nezbývá, než aby božskou vyrovnanost napodoboval tím, že vytváří zákony, pokud chce náležitě rozlišovat (B 1.8, B 114). Zákony se pak ke svému božskému zdroji (viz B 33, B 114.4) vztahují možná podobně, jako vůně určitého obětního kadidla k božství, k ohni (B 67).