B 28		(Kahn LXXXV, LXXXVII)

1	Vždyť nejslavnější člověk rozpoznává zdánlivé věci, které také střeží.

2	Diké uchopí strůjce i svědky klamů.

Kléméns Alex., Stromata V, 9, 3

    Kléméns chápe zlomek jako výrok o pseudofilosofech, ale čte jej syntakticky jinak, než naše volba konjektur. Vlastně spojuje dva stručné Hérakleitovy výroky v jednom citačním pásmu. Spojujícím motivem je pro něj klam a jeho odhalení. Edice Diels-Kranz značí toto pásmo jako zlomek B 28, zatímco novější editoři je často rozdělují na dva zlomky.
    28. 1
    Význam prvního výroku je závislý na volbě textu pro čtení. Přikláníme se k Dielsovu a Kahnovu výběru konjektur odůvodněných tím, že souřadné spojení rozpoznává - střeží je výčtem tradičních funkcí soudce. Soudce poznává a střeží zákon a právo. Proto má být nanejvýš vážený. Když ovšem někdo poznává a střeží samé zdánlivé věci (dokeonta), pak je nejslavnější (dokimótatos) také jenom zdánlivě, doslova je ovšem “nejzdánlivější”. Výrok si hraje s podobností těchto příbuzných slov, možná jde až o aliteraci. V tomto čtení tedy potkáváme o ironický popis pýchy, která pečlivě střeží svá zdání a opírá se o poznávání mnohosti. Takového člověka mnozí velice ctí a mnohdy i napodobují. Nechápaví, kteří nerozpoznávají, ani nezávidí mudrci jeho probuzení a svobodu. Obdivují slávu, veřejnou známost ‘osobností’, kterým by se rádi podobali.
    Marcovichovo pochopení má na mysli přímo Homéra nebo Hésioda (viz B 57):
	Nejslavnější mezi Řeky poznává a střeží zdánlivosti.
    Stählinovo rukopisné čtení by vedlo k těmto možnostem překladů:
	Nejslavnější člověk poznává zdánlivosti, aby je uchoval.
	Nejslavnější člověk poznává, aby uchoval zdánlivosti.

    28. 2
    Druhý výrok mluví o moci Diké (spravedlnosti, práva) stejným způsobem, jakým zlomek B 66 mluví o ohni. V tomto duchu pokračuje i Kléméns, když hned říká, že Hérakleitos věděl o tom, že ti, kdo žili špatně, budou očištěni ohněm. Dozvěděl se to prý ovšem z “hebrejské filosofie”, a tuto nauku o očistě ohněm prý později stoikové nazvali ekpyrósis. Kléméns tedy předvádí zrcadlově opačný - a patrně podobně bezdůvodný pokus - jako hyperkritici v 19. a 20. století, kteří se domnívali, že křesťanská ohňová eschatologie je pouhým opisem stoické, - a současně kupodivu také, že všechna jí podobná místa o ohni u řeckých autorů jsou křesťanskými interpolacemi.
    Zlomek se tematicky váže k nejasnému zlomku B 23 o Diké (právu) a možná jej osvětluje. Diké zachvátí (katalépsetai, odhalí) všechny, kdo mají co do činění s pácháním klamů (pseudón, lží). V právním významu slova: “usvědčí je” (viz B 66). V Hérakleitových kontextech to není pouze výrok o morální odplatě, ale především výrok o zjevení jejich nicoty, o jejich znicotnění pouhým působením míry (metron) proměn veškerenstva.