B 37		(Kahn LXXII B)

1	[Prasata se myjí blátem,
	drůbež prachem nebo popelem]

Collumella, De re rustica VIII, 4, 4

    Je to jen latinská ozvěna nějakých Hérakleitových výroků, ještě vzdálenější než zlomek B 13 o zvycích prasete. Přesto uchovává pochopení toho, že každé přirozenosti a každému druhu živých bytostí je vlastní a náležité něco jiného - podobně jako zlomek B 61 o mořské vodě, rybách a lidech, který je ovšem vypracován v hlubší souvislosti.
    Výrok můžeme pochopit tak, že má na mysli nenáležitost dějů, kterými lidé napodobují jednání jiných bytostí. Ponecháváme zde “bláto” a nedosazujeme sem “bahno” ze zlomku B 13, neboť to dává souvislost s výrokem o bláznivosti očišťování tím, co lidi poskvrňuje (B 5). Šlo by o nenáležité zabydlení lidí v běžných náboženských úkonech, uvnitř nechápavého stavu: Očišťují se tím, v čem žijí. To lidem nenáleží.
    V pokračování může jít o ironický příklad ‘suchého mytí’, které je náležité leda drůbeži.