B 122		(Kahn Appendix I)

1	[Hérakleitos pomocí slova “přibližování” označoval význam “hádat se”.]

    Takové je svědectví Suidova byzantského Lexikonu, který sleduje neobvyklá užití slov. Hérakleitos prý výraz anchibasié, - který normálně znamená “přibližování, přiblížení” nebo možná i “cestu pospolu”, - užíval na označení hádky nebo sporu. Spor je tak pochopen jako jediná cesta skutečné a nepředstírané jednoty, neboť zpodobňuje diference světa. Právě cesta různými cestami je společnou cestou.
    Sled lexikografických referencí, který nám ukazuje neobvyklý význam slova přibližování u Hérakleita, je takovýto:
    Lexikon, jehož autorem je Suidás, vykládá dialektové podoby a různé významy slovesa amfisbatein, “jít zvlášť”:
	Amfisbatein, u některých amfisbétein, iónsky pak i anchibatein.
 	A Hérakleitos: anchibasié.
Musíme se tedy podívat na další dvě hesla. Nejprve amfisbétein “hádat se”:
	Amfisbétein: neladit spolu, nýbrž jít zvlášť a různými cestami.
A ještě iónské slovo anchibatein:
	Anchibatein je iónský výraz pro amfisbétein (být v rozepři, hádat se, svářit se):
 	viz například Hérakleitova anchisbasié (rozštěp, přiblížení).
Kruh se uzavřel. Obvyklejší význam běžnější formy výrazu, příbuzného s tím zvláštním Hérakleitovým, ukazuje Hésychiův Lexikon:
	Anchibatés: kráčející poblíž.
K přiblížení tedy vede různost, někdy dokonce i různice. Pokud bychom riskovali pokus o rekonstrukci, mohl by vypadat takhle:
	Kdo se hádá, přibližuje se společnému.
Nebo:	Různice je přiblížení.